Tag det roligt, skat.
Men... alle dine kære er døde. Og det er alt sammen din skyld.
Jeg behøver en til.
Smukke kvinder skal ikke betale deres egne drinks.
- Tak. - Jeg hedder Lance.
- Nu skal du sige, hvem du er. - En, du ikke vil kende.
Du bider måske?
Vil du glemme en dårlig dag eller have en god aften?
- Jeg vil have en drink... alene. - Her. Jeg køber en til dig.
- En flaske af det, hun drikker. - Lance... gå din vej.
VIP-rummet drives af en af mine venner.
Vi går op og slapper af. Du skal varmes op. Du er iskold.
Jeg kan blive meget koldere.
- Du er en skør mær, ved du det? - Ja, det ved jeg godt.
- Du ligner en dreng på juleaften. - Det er spændende tider.
- Så resultatet er bekræftet. - Med bravour.
Nu mangler vi bare at forberede leveringen.
Det... og at nyde deres sidste øjeblik.
Husker du kvinden i foyeren, som dræbte vores oprydningsteam?
- Lisa Starr. - Det er vel løgn?
Skør. Ude af kontrol. Som mor, så datter.
- Hvor er Krista? - Vi skal lave noget enestående.
Chthon skal fornys og blive bedre. Vi bør luge ud i ukrudtet.
Bring Krista hertil... uskadt.
Det sidste, vi mangler, er et problem som Krista.
Find hende.
Arbejder I her? Det så bedre ud på computeren.
- Har I hørt om lamper? - Har du dem med?
Jeg behøvede kun halvdelen af Auroravaccinen.
Lidt mindre af væsken fra pigen. Her er resultaterne.
Marcus fremstiller altså en fuldblodsgift?
Et biologisk mesterværk. Vaccinen var bare begyndelsen.
Det er designet til at angribe fuldblodens gensammensætning.
- Hvorfor bruge en gravid kvinde? - Livmoderen er en perfekt kuvøse.
Den garanterer også immunitet for alle undtagen det tiltænkte offer.
- Så den skader ikke os? - Kun fuldblods.
Den snedige satan forsøgte ikke at skabe immunitet.
Han planlagde et statskup.
Du må godt smile. Hvis Marcus udrydder fuldblodspakket, slipper vi.
- Han skal bare samle dem. - Det kalder jeg en fest.
- Er Krista inviteret? - Find hende, så spørger jeg.
- Jeg prøver. Ingen har set hende. - Bare gør det.
- Du behøver ikke takke mig, Blade. - Velkommen til mit mareridt.
Slip mig! Nej, har jeg sagt!
Er det dét eneste ord, I ludere kan sige? "Nej."
Jeg sagde nej!
Du... gå.
Du... dø.
Krista!
Vi har ledt efter dig. På tide at tage hjem.
- Undskyld mig. - Hvad er der?
Armaya er officielt genindsat.
Alle lederne af fraktionerne sender mange gavmilde gaver.
Send dem tilbage. De kan alle sammen rende mig.
Vi skal rydde op her, når jeg er færdig med Chthon.
- Er vi ikke det? - Vi er ikke engang begyndt.
Ring til Van Sciver. Jeg tager derhen.
- Er det så klogt, Damek? - Det er nødvendigt.
Charlotte og Marcus har levet godt, mens vi har fået krummerne.
- De gav dig alt, hvad du krævede. - Det er på tide at kræve mere.
- Slip. - Se, hvad jeg fandt.
- Hvor har du været? - I en gyde og jagte natmad.
- Vi har været bekymret for dig. - Bekymring er jo dit mellemnavn.
- Du har drukket. - Ikke nok, åbenbart.
- Bitterhed er ikke tiltrækkende. - Hvad skal jeg føle? Taknemlighed?
- Det ville være en god start. - Du dræbte min bror.
- Jeg ville ikke dræbe Zack. - Vov ikke at nævne hans navn.
Du må acceptere din brors skæbne... og din egen.
Ved at bo her? Med dyr som jer?
- Vi er din familie. - Min familie er død!
Alt, hvad jeg nogen sinde har elsket, er væk!
- Du fik et bedre liv. - Du har givet mig én, lang, tom nat!
- Så har du ikke åbnet øjnene. - De er åbne!
De ser på dig hver dag og ser svinet, der dræbte mig.
Tror du, at du er den eneste?
Er du den eneste vampyr, som er plaget? Som har lidt tab?
Dræb mig!
Før hende til værelset og vask hende.
Sir, han ringede lige. Damek. Han kommer i morgen aften.
- Jeg har ikke fundet Krista. - Hvad gør du så ved det?
Jeg har forhørt mig. Skal jeg dele flyveblade ud?
"Vampyr savnet. Brændte moren. Tilbøjelig til selvmord, morderisk."
Hvor vil Marcus forgive fuldblodene?
Krista siger det. Slap af.
- Er det ikke mærkeligt? - At jeg ikke har dræbt dig endnu.
Du og Marcus er på samme side. I vil begge to have fat i fuldblodene.
- Min fjendes fjende er min ven. - Jeg dræber gerne mine venner.
- Bingo. - Hvad er der?
En fyr så Krista blive hentet uden for en klub lige før daggry.
Lækker dyt, endnu lækrere sild. Vores pige lever, så at sige...
Tag dine ting. Vi skal hen til Chthon.
- Hvad vil du? - Bare se, om du har det bedre.
Om jeg er harmløs, mener du?
Havde du ment det, du sagde, havde du været aske nu.
- Hvorfor er jeg så lænket? - Fordi du er til fare for dig selv.
Krista... Tror du virkelig, at du er alene?
- Alle, jeg havde, er væk. - Alle, du troede, at du havde.
Mindet om dem er allerede begyndt at blegne.
Og hvad betyder de egentlig?
Bekendte kommer og går, venner mister kontakten... Man går videre.
- Men min familie... - Sammentræf.
Lige så tilfældige som din øjenfarve. Men du og jeg...
...vi er forbundet. Mit liv flyder i dine årer.
- Det ved du. - E.D.O...
Hver vampyr har et ubrydeligt bånd til den, der forvandlede dem.
Den, jeg er. Den, jeg var, lever nu i dit blod, i dit sind.
Det eneste bånd, der ikke kan brydes af had, lidelser eller tid.
Så du vil dræbe mig? Udmærket.
Men du kan ikke dræbe den del af mig, som lever inde i dig for evigt.
- Marcus, hvor skal vi hen? - Hold øjnene lukkede.
Vi er der næsten. Har du stadig lukkede øjne?
Er du klar? Er du virkelig klar? Nu må du godt kigge.
- Det er smukt! - Lyv ikke, Isabel. Det er gyseligt.
Det er vores!
Vi starter med manufakturvarer, landbrugsvarer og blomster.
Vi kan vel begynde med at fjerne muggen?
At flytte hertil ændrer alt. Nu kan din far ikke stoppe os.
Vi kan gøre, hvad vi vil.
- Kan vi købe hus? - Så snart du finder et.
- Stifte familie? - Måske endnu tidligere.
Uanset hvilken mand jeg bliver, Isabel, er det takket være dig.
Nej, vi har taget os af det. Nu er han her.
Jeg får vel mit møde med Hendricks?
- En bil venter på os i Dulles. - Så kører vi.
Jeg er stolt af dig. Du gør det rette.
- Hvad gør du? - Godt, jeg beholdt reservevåbnet.
- Gør nu ikke noget dumt. - Jeg så tegnet. Jeg ved det.
- Tror du, du kan flygte fra dem? - Arbejder du for dem?
Vil du skyde mig herude på gaden? Kom nu. Skyd mig.
Kom nu. Skyd mig, Ray.
- Isabel... - Ja.
- Hun var smuk. - På alle måder.
- Og du var... - Yngre?
Menneskelig.
- Var det, før du blev forvandlet? - Det ved du allerede.
Marcus. Marcus! Hold en pause. Jeg kommer med middagen.
- Vi har ikke tid. Vi åbner snart. - Fem minutter skader ikke.
Beklager, d'herrer, men vi åbner først i overmorgen.
Godaften, min ven. Det her er et ambitiøst foretagende.
- Tak, mr? - Damek. De er ikke fra Detroit?
- London. - Afskyelig by. Jeg hader stanken.
- Hvad kan jeg gøre for Dem? - Snarere hvad jeg kan gøre for Dem.
Byen vokser. Hver dag kommer der nye butikker og mennesker.
Alle er ikke ligesom Dem. Jøder, niggere... Tarveligt rakkerpak.
- Og De vil beskytte mig? - For et mindre beløb hver uge.
Til gengæld udgør vi en mur mod den usmagelige bølge.
Tak, men jeg afslår Deres tilbud.
Tilbud? Jeg har ikke tilbudt Dem noget.
- Marcus? - Alt er i orden, min kære.
Naboerne er ivrige. Jeg lover at åbne om et par dage.
Så afslutter vi aftalen. Bed Deres mand om at sikre yderdøren.
Detroit er en køn by, men den har sine bagsider.
Jeg hørte hans krav. En sådan mand vil ikke...
Isabel, han er gået. Der er ingen fare.
Hvor er den mad, som dufter så godt?
- Vil du bryde ind på Chthon? - Pigen er i knibe.
- Falder hun, skal hun falde herhen. - Så du kan gribe hende, ikke?
- Det er vores vej ind. - Kloakken. Fedt.
- Sådan kom Krista til laboratoriet. - Og blev pågrebet...
- Vi er mere stille. - Jeg henter mit værktøj.
- Hvordan har Tornerose det? - Hun sover stadig.
- Du viser hende storsind. - Vi deler fødselsoplevelsen.
- Ligesom du og Frederick. - Jeg vil dræbe ham.
Men det har du aldrig gjort.
- Jeg hørte, at Damek kommer. - Om et par timer.
- Hvad vil du gøre? - Minde ham om, hvem jeg er.
Det gjaldt altså vores aftale. Du bør ombestemme dig.
- I bør forlade min butik. - Pas på. Han har en kost.
- Du får intet af mig, Damek. Intet! - Vi får se.
Jeg troede, at vampyrer var det mest ækle, der var her.
Krista sagde, at laboratoriet er lige om hjørnet.
- Van Sciver har muret det til. - Vores lille udflugt gav intet.
- Vi kommer igennem her. - Nej, vent. Trykfølere.
En ukendt vibration, og hele kavaleriet rykker ud.
Vi må finde ud af, hvordan vi kan se, hvad Krista laver.
Jeg tror, at vi lige gjorde det.
Har Glynnis ikke ladet høre fra sig? Så må vi formode, at hun er væk.
Det er, som vi troede: Marcus og hans nyerhvervelse er upålidelige.
Vi må fremskynde vores planer. Bring pigen til mig.
Bare hun er inden for synsvidde af overvågningskameraet...
...og jeg ikke brænder mig selv op først...
Sådan. Her løber deres it-system, omstillingen og telefoner.
Hvis jeg kan isolere kameraerne og koble dem til...
...kan vi se på BS-TV. - BS-TV?
Blodsuger-TV! Døgnet rundt, Chthon-netværket, lutter vampyrer!
Barsk publikum...
- Vampyrer eller ansatte? - Det er lige meget. De dør.
Eventuelle indtrængere i tunnel 12. Jeg tjekker det nu.
- Du der. Hvad gør du? - Hvad fanden tror du?
Nogen meldte et overgnavet it-kabel.
- Vis mig legitimation. - Den ligger i værktøjskassen.
I har virkelig problemer, makker. Det er virkelig uhyggeligt.
- Hvad? Rotter? - Nej... Dagvandrere.
- Færdig. - Det er han også.
Sov, min engel.
Marcus!
Du fik chancen for at betale.
Nu må hun gøre det.
Nej, Isabel. Nej!
Nej! Nej! Nej!
- Hvad er du for et monster? - Monster? Jeg er mere end det.
- Noget, du vil forstå. - Jeg vælger hellere døden.
Døden valgte netop dig.
Isabel!
Marcus?
Hvor bringer du mig hen?
Blade, jeg er koblet til.
Hvor er hun?
Der!
- Det er noget galt. - Hun virker fuld.
Nej. Det er noget andet.
Vent.
Vær sød at dræbe mig.
- Agent Collins? - Jeg har ingen steder at tage hen.
- Kom ind. - Tak.
- Levede Sorenson? - Jeg ved det ikke. Det tror jeg.
Han forsøgte at dræbe mig. Jeg tjekkede ikke hans puls.
Jeg skal leve længe nok til at afsløre dem og deres medhjælpere.
- Du tror vel, at jeg er skør? - Så er vi det begge to.
Var du kommet for en måned siden og havde vrøvlet om vampyrer -
- havde jeg ringet til politiet.
- Hvad har ændret sig? - Alt.
- Hvad er det? - Beviser på, at vi ikke er skøre.
Jeg forsøgte at forstå, hvad der skete på rastepladsen.
- American Butcher-bilen? - Ja. Brandene, køjerne...
En ven hos FBI gav mig alle sagerne fra de seneste 10 år.
- Og? - Jeg fandt noget. Sære dødsfald.
Lig med bidsår. Lagttagelser, som beskrev spontan forbrænding.
- Så FBI ved det? - De forsøger at mørklægge det.
Da jeg havde afleveret originalen til min ven, forsvandt han.
- Alle spor efter ham er væk. - De tog ham.
- Ingen kan hjælpe os. - Der kan være én.
Han kaldes Blade.
Ifølge profilmagerne er han psykopat og skizofren.
Han kalder sig selv en jæger.
- Hvem jager han? - Ikke "hvem". Hvad.
- Sidder han inde? - Han er blevet set i Detroit.
Van Sciver. Det overrasker mig, at du lukkede mig ind.
Vent nedenunder, Fusik. Vent nedenunder.
Det her er altså den højde, Marcus Van Sciver regerer fra.
Det kaldes møbler. Uriner ikke på dem.
Jeg havde forventet, at Huset Chthon ville være en anelse flottere.
- Kom til sagen. - Skal der være en?
- Vi er jo kompagnoner. - Modvilligt.
Du ville ikke have, at Charlotte fortalte mig om dine eksperimenter.
Selv om det var mine folk, du eksperimenterede på.
Huset Armaya får adgang, når vaccinen er færdig.
Aftalen er allerede indgået. Vi har ikke mere at forhandle om.
Jeg vil genoptage forhandlingerne. Jeg vil også have en del af din kage.
- Hvad skulle det være for en kage? - Det hele.
Ejendomme. Valutaspekulation...
Mit Hus har levet i armod i århundreder. Jeg vil have alt.
Du kom unødvendigt. Du får ikke mere af mig eller mit Hus.
Skal jeg minde dig om din plads?
Jeg er fuldblod. Jeg tager alt, hvad jeg vil, og du kan intet gøre.
Ved du hvad, Damek? Det var sandt engang.
Du tog alt, hvad jeg havde. For 100 år siden.
Min kone Isabel. Jeg slugte sorgen, ventede.
I et helt århundrede. Og nu er det her:
- Øjeblikket, hvor jeg tager fra dig. - Du og Isabel kan rende mig.
Marcus, det er nok.
Jeg har dræbt mange mænd. Jeg har taget mange kvinder.
- Hvorfor ler du? - Du har brændt med hævnlyst...
...men jeg husker dig ikke engang, eller luderen, du siger, jeg dræbte.
Jeg husker det ikke. Jeg husker det ikke.
Men det gør jeg.
Marcus!
- Jeg tilkalder lægerne. - Jeg har det fint, Chase.
- Dameks mand. Han er nedenunder. - Jeg tager mig af det.
Jeg så, hvad der skete med Isabel. Med dig...
Det sker for alle af vores slags. Som dig og din mor.
Det gør så ondt... at være alene.
Det behøver du ikke være, Krista. Nogen sinde.
- Hvor er Damek? - I helvede. Vil du gøre ham selskab?
Vent! Der er hun.
Hvem har hun med sig? Er det...? Hvor er de på vej hen?
Det blev lige endnu værre.
De har opdaget os.
Nej, ikke endnu...
Pokkers!
Hej. Hvor skal du hen?
Tekster: Tony Warren www.sdimediagroup.com